Renessansen

=Renessansen= ca. 1450 - ca. 1600

Ordet renessanse betyr gjennfødelse, perioden har fått dette navnet fordi at man fikk en slags gjenfødsel av antikkens idealer, spesielt innen kunst litteratur, arkitektur osv. Man gikk altså vekk fra det middlealderske livssynet og middelalderend kollektive kirkekultur o.l. Renessansen er en av de store brytningstidene i europeisk kulturutvikling. Dette gir utslag både i politikk og handel, men også i vitenskap og kunst. Under renessansen ble den klassiske naturalismen gjeninnført i kunsten og avløste middelalderens stiliserte framstillinger. For å få menneskekroppen til å se "virkelig" ut, måtte man ikke bare studere selve huden, men også konturene av musklene, senene og beinbygningen.

**Kjente personer:**
I renessansen levde det flere personer som i fortsatt er veldig kjente i dag. Blandt disse var [|Leonardo da Vinci]. Han var både [|maler, billedhogger, ingeniør, arkitekt, zoolog, anatom, geograf, geolog, astronom, paleontolog]osv, men er nok mest kjent som maler. Da Vinci malte blant annet maleriet "[|Mona Lisa]", som i dag henger Louvre i Paris. En annen kjent person fra renessansen er [|Michelangelo], var en italiensk billedhugger, maler og arkitekt. Også han er mest kjent som maler. Michelangelo tegnet blant annet kuppelen til Peterskirken og malte taket på det sixtinske kapell. [|Johann Gutenberg], som utviktlet boktrykkerkunsten, levde også i renessansen. Gutenberg utviklet en metode for å støpe løse typer, og en ‍‍‍‍‍‍trykkpresse ‍‍‍ ‍‍‍. Han eksperimenterte også både med papir og farge for å lage en sammensetning på begge som gjorde det mulig å få til en jevn innfarging av satsen og få fargen overført til papiret gjennom trykkavviklingen. "Oppfinnelsen" til Gutenberg fikk stor betydning også for musikken, ved at det på 1500-tallet ble det vanlig å trykke noter. Enda en kjent person fra renessansen er [|Martin Luther]. Han var en munk som hadde mange kritiske synspunkter om kirkens myndighet og om menneskets forhold til Gud

=Musikken= Det var rundt 1400-tallet at overgangen fra middelalderen til renessansen begynte. Under denne overgangen skjer det storeforandringer i musikken. I forhold til middelalderen (og barokken) er musikken i renessansen preget av klassiske idealer, som klarhet, balanse, velklang og uttrykksfullhet. I renessansen ble det "lov" å bruke parallelle terser og sekster. Dette førte til at musikken ble bygd på akkorder, og det ble vanligere å skrive fire-stemt. Stemmene, i et stykke, ble også mer likeverdige enn før. Musikken var først og fremst for de verdslige, hoffet og kirken.

**Burgund-stilen**
Noe som satt mye preg på den musikalske utviklingen i første halvdelen av 1400-tallet var hoffet i Burgund, Frankrike. Der oppsto det en stilretning som kalles "Burgund-skolen". "Burgund-skolen" er den første delen av de fem delene som [|den fransk-flamske skolen] blir delt inn i. Det burgundiske rike var på 1400-tallet et av de mektigste og mest stabile i Vest-Europa (som var preget av Hundreårskrigen). De beste og mest kreative musikere og komponister fra denne perioden seg med Guillaume Dufay. Han regnes som den første store renessansekomponisten.

Komponistene på denne tiden komponerte både verdslig og kirkelig musikk. Satsene hadde som regel tre eller fire stemmer. I kirkemusikken var det vanlig at en stemme hadde en gregoriansk melodi, og de andre var komponert av komponisten. Derimot i den verdslige musikken var det vanlig at komponisten skrev alle stemmene selv.

**Engelsk-stil**
Allerede på 1300-tallet hadde England en sangform basert på parallelle terser og sekster. Dette ble kalt //gymel-sang.// John Dunstable (1385-1453) var en engelsk komponist som benyttet seg av parallelle terser og sekster i overgangen fra middelalderen til renessansen. // "Quam pluchra" // // Rolig og avslappene // // Motett //

Det var tydelige forbindelser mellom England og Burgund-skolen, og det sies at musikken i Burgund har vært påvirket av den engelske stilen. Mange folkelige sanger er også bevart fra denne tiden, hvor det er trekk fra både kirkelig og verdslig musikk. The Agincourt Carol ("Deo Gratias Anglia") er en sang som handler om seieren den engelske hæren hadde hatt i Frankrike. Det synes om både Gud og konge, og har en fengene melodi så den egnes godt som allsang. Store mengder folk gikk ute på gatene og sang denne sangen etter seieren i Normandie. Versene er på engelsk, mens refrenget er på latin. = =

=**Madrigal:**=

En madrigal ble, mest sannsynlig nesten alltid, skrevet på morsmål. Landene hvor madrigaler var mest utbredt/vanligst var de store landene: Italia, Frankrike, Spania, England og Tyskland. Det finnes to typer medrigaler, ekte og "uekte". **"**Uekte" madrigaler har et refreng, gjerne med "fa-la-la"-tekst, og hver verselinje skulle ha sin egen melodi Typiske temaer i en "uekte"-madrigal er natur, kjærlighet, (hverdagslige ting), drikkeviser og erotikk.

Ekte madrigaler låter mindre folkelig, mer seriøst, de har ikke refreng og teksten er heller ikke så "grov". Det å dobble en stemme med et instrument, blir mer og mer vanlig utover renessansen.

**Engelske madrigaler**
Den engelske madrigalen var en kortvarig, intens oppblomstring i musikken i England, hovedsaklig fra 1588 til 1627

De engelske madrigalene ble sunget a capella, og var ofte lette i stilen. De første madrigalene var som oftest oversatt direkte fra de italienske. En mann ved navn Alfonso Ferraboscos jobbet ved hoffet til dronning Elisabeth 1 av England på 1560- og 1570- tallet og skrev mange verk på madrigalform. Verkene ble ikke bare populære, men inspirerte også lokale komponister i senere tid. Det var sannsynligvis gjennom hans innflytelse den første inspirasjonen til å skrive madrigaler. Det var derimot utviklingen av engelsk poesi, særlig sonetten, som utgjorde den store eksplosjonen innen italiensk musikk stil. Da Nicholas Yonge i 1588 utga //Musica transalpina,// ble den veldig populær, og verket ble starten på moten å komponere Madrigaler i England. Verket var en samling av italienske madrigaler med tekster på engelsk språk.

Den sannsynligvis best kjente komponisten på denne siden, William Byrd, prøvde seg litt på madrigaler, men kalte aldri noe av arbeidet sitt for madrigaler. Kort tid etter han hadde skrevet en del verdslig musikk med madrigal-stil, gikk han tilbake til å skrive hovedsaklig kirkelig musikk. De største og mest innflytelsesrike madrigal-komponistene i England, var Thomas Morley, Thomas Weelkes og John Wilbye. Disse har også flest bevarte verk. Morley er den eneste komponisten fra denne tiden som skrev bevart musikk til lyrikk av Shakespeare. Musikken hans var melodisk, sangbar og er fortsatt sangbar hos sanggrupper som synger a capella. Wilbye komponerte lite, men musikken hans var så særegen at den umulig kan forveksles med de italienske madrigalene grunnet stykkenes ekspressivitet og bruk av kromatikk. Weelkes skrev også ekspressive stykker med mye bruk av kromatikk, men sluttet tidlig grunnet alkoholisme og depresjoner.

**Engelske Uekte Madrigaler **
Uektemadrigaler er klart mer folkelige i stilen enn de “ekte” madrigalene. Typisk for de uekte madrigalene er at de hadde et refreng og flere vers. Refrengene hadde ofte “fa-la-la” tekst. Humoren i tekstene var ofte grov.

Et eksempel på en uekte engelsk madrigal er “Now is the month of Maying” av Thomas Morley. []+

**<span style="font-family: 'Times New Roman','serif'; font-size: 19px;">Thomas Morley **
Thomas Morley (født i 1557 eller 1558 (Norwich), død i oktober 1602) var en engelsk komponist (+ +) og en viktig del av den engelske madrigal skolen. Han var den mest kjente komponisten i den elisabetanske tid. Bodde en stud i samme landsby som Shakespeare – vært mye spekulasjoner om en forbindelse mellom disse to. Det har vært en del spekulasjoner om at for eksempel "It was a lover and his lass” har vært brukt i et eller flere av Shakespeares stykker <span style="font-family: 'Times New Roman','serif'; font-size: 16px;">“Now is the Month of Mayiong” ble skrevet basert på en tekst av Orazio Vecchi – altså var teksten originalt italiensk, men har (som flere andre engelske madrigaler) blitt oversatt til engelsk. <span style="font-family: 'Times New Roman','serif'; font-size: 16px;">Typisk nok for Madrigaler er det mye kjærlighet I tekstenenm, og det er mye dobbletbetydning i hans tekster.
 * <span style="font-family: 'Times New Roman','serif';">[|April is in my mistress' face]
 * <span style="font-family: 'Times New Roman','serif'; font-size: 16px;">Flora wilt thou torment mee

“Now is the month of maying” er en av de mest kjente engelske ballettene. Sangen har en dobbelt betydning. Ved første øyekast vil man si at den er om dansing på våren/vår dansing, men dette er en metafor for sex. For eksempel uttrykket "barley-break", som man finner i siste linje i siste verset, kan foreslå en seksuell utendørs aktivitet. “Shall we play at **barley-break**?” – Rulle seg I høyet o.l. Now is the Month of Maying har alle de typiske trekkene for en uekte madrigal. Vi finner for eksempel både de grove tekstene og Fa-la-la refrenget.
 * <span style="font-family: 'Times New Roman','serif'; font-size: 19px;">Now is the Month of Maying **

=**Overgangen mellom Renessansen og Barokken**= Viktige byer: Saltzburg og Venetzia

[|Giovanni Gabrieli] (ca. 1555 - 1612) var en italiensk organist og komponist. Han var en av sin tids mest innflytelsesrike musikere, og representant for [|den venetianske skoles] kulminasjon i overgangen mellom renessanse- og barokkmusikken.

Komponistene Andrea Gabrieli og Giovanni Gabrieli som virket i [|Markuskirken] i [|Venezia], den venetzianske skolen, utviklet på slutten av 1500-tallet en ny stil. Særlig karakteristisk for denne stilen var flerkor-teknikken. Giovanni Gabrielli var fri til å eksperimentere med ulike måter å fremføre musikken på. Han plasserte musikerne forskjellige steder i galleriet rundt om i kirken og lot de spille/synge vekselvis om hverandre. Gabrielli var fri til å gjøre dette fordi Venezia var en egen stat og altså derfor ikke underlagt kirken i Roma. Flerkor-teknikken som ble brukt på denne måten dannet noe av grunnlaget for utviklingen av instrumentalmusikken i barokken.

[|Heinrich Ignaz Franz von Biber] var en böhmisk-barokk komponist og fiolin virtuos. Han skrev tallrike konserter for flere instrumenter og varierende besetning. Han skrev messer, et rekviem, tallrike fiolinsonater og taffelmusikk. Hans mest monumentale verk er den 53-stemmige //Missa Salisburgensis// som han skrev i 1682 i anledning 1100-års feiringen av [|fyrstebispedømmet Salzburg].

Mesteparten av utviklingen innen musikken skjer i de store byene i Europa.

Fram mot Barokken kom det noen nye instrumenter. Eksempler på dette er cembalo, som ble det nye mote-instrumentet, og fiolinfamilien. Fiolinen blir raskt det viktigste solo-instrumentet i barokken, tar over for fløyta som var det viktigste solo-instrumentet i renessansen. = = = = = = =Oversikt over renessansekomponister:= Bilde fra wikipedia

=Kilder:= http://www.wikipedia.org http://www.snl.no http://www.uio.no

=Bilder:= http://upload.wikimedia.org/wikipedia/no/timeline/a0016cbb40c9412388a4660e7b9f4e3e.png http://media.snl.no/system/images/m/mona_lisa.jpg http://t1.gstatic.com/images?q=tbn:ANd9GcQXdgjTkLpWasYZcjnmqDE4gLZ5Iu5HCfgPVP1HJtbgpo242pj0 http://t2.gstatic.com/images?q=tbn:ANd9GcTYCG55vM_kvqvOLjK124H34BEUD2Oc9mRxxxU86NzrA-Ji2oDSHg