Barokken

=**Barokken**= ca. 1600 - ca. 1750

Ordet "barokk" blir ofte omtalt som "en ujevn perle". Typisk for musikken i barokken er at den er ganske pompøs og overdådig. En melodi i renessansen var enkel i utgangspunktet. I barokken kunne man ta utgangspunkt i samme melodi, men legge til masse pynt (ornamentikk).

Det er i barokken man begynner å bruke akkorder på samme måte som vi gjør i dag, uansett musikkstil (all tonal musikk etter barokken)

Fyrstedømmer og store konger
En viktig/stor konge i barokken var [|Ludvig den 14], også kalt "solkongen". Kirka var fremdeles viktig, men makten var nå mest hos kongen. Bønder og vanlige folk får mer makt, får mer penger melom hendene, i barokken. Dette er fordi at kongene og fyrstene måtte "støtte seg" på borgerskapet, og gjøre en del populære grep for å beholde makten.



Ting skulle være overdådig. Kapitalismen begynner for fullt å komme i Europa.

I barokken kommer det også en ny musikksjanger, //Opera.// Oprea er et dramastykke/teaterstykke hvor teksten synges, med musikk (gjerne med et symfoniorkester). Måten det synges på i opera er et resultat av at sangen må høres over orkesteret. Operaen oppstår først og fremst i Italia, men spredte seg veldig raskt i Europa. De viktigste stedene for operaen var Italia, Frankrike og England. I Italia var operaen mest sentrert i de tre bystatene Firenze, Napoli og Venezia. Den første komponisten som vi vet om som skrev opera var Jacopo Peri. Han skrev for eksempel operaen [|Euridice], som er regnet for å være den andre operaen skrevet, og den første til å overleve fram til i dag.



__ Monodi: __
[|Monodi] oppstod som en følge av renessansens forsøk på å fornye det greske dramas resitativiske solosang, og ble en viktig faktor i utviklingen av operaen. Monodi er en sangstemme som er akkopangnert av et akkordinstrument.

I Barokken ble det også utviklet [|generalbass] (Basso Continuto). Dette er er en akkompagnementsteknikk som oppsto i overgangen til barokken da renessansens musikkideal med flere uavhengige stemmer ble erstattet med en enkelt melodistemme over en eller flere akkompagnerende instrumenter. Et eksempel på bruk generalbass er "[|Didos klage]" av [|Henri Purcell]. "Didos klage" er egentlig et navn på den mest kjente arien i operaen "Dido og Aeneas" Besiffret basstemme går gjennom veldig mye stykker i hele barokken. Det vil si at komponisten skrev en "akkord" og musikerene improviserte fram det som skulle spilles innenfor denne akkorden. Basso Continio bygget videre på generalbass systemet. Man tok det man hadde tilgjengelig av instrumenter for å lage en liten kompgruppe. (Eks. Et bassinstrument som komper med cembalo. Bassgruppeinstrumentet skulle spille tonene som sto, cembalo "Pyntet" videre rundt tonene)

Didos klage: []

__Komponister:__
Antonio Vivaldi - Italia (1678 - 1741) - de fire �rstider Johan Sebastian Bach - Tyskland (1685 - 1750) - Brandenburgerkonsertene, air (on the G-string) G.F. Händel - England (1685 - 1759) - Music for the royal fireworks, Watermusic, Hallelujah Monteverdi - Italia (1567 - 1643) - var med å utvikle tidlige opraen, og utvikle tidlig monodien - L'Orfeo - Savall Henri Purcell - England (1658 - 1695) - The Fairy Queen J.B. Lully - Frankrike (1632 - 1687) - Marche pour la c�r�monie des Turcs G.P. Telemann - Tyskland (1681 - 1767) - Bratsjkonsert i G dur

Johan Sebastian Bach

__Affektlære__
[|Affektlære] er en lære om hvordan musikken kan framstille bestemte menneskelige affekter, og det var et system med omfattende regler for hvordan følelser og hendelser skal komme til uttrykk i musikken. Det hadde sitt utspring fra «ordmalingen» som begynte å bli brukt på slutten av 1500-tallet. Denne «Ordmalingen» var at det ble tatt i bruk flere og sterkere musikalske virkemidler som understreket teksten. Affektlæren er noe tilsvarende språklig retorikk, med røtter fra den greske antikken.

Affekt betyr sterk sinnsbeveglse, og i følge affektlæren hadde musikken påvirkning på menneskets syke. All musikk skulle ha et følelsesmessig innhold som skulle oppnås ved å blant annet velge bestemte akkord-progresjoner, tonearter, styrkegrader, intervaller, rytmer. Det var ikke komponistens følelser som skulle komme til uttrykk i musikken, men generelle mennsekelige affekter som frykt, sorg, smerte.Man ville også at hver sats skulle representere én affekt.

= Formtyper: = I Barokken fikk vi også en del nye formtyper:

__Sykliske former:__
Verk med flere satser/deler.

__ Vokalmusikk: __
- Opera - //Forklaring senere i teksten// - Oratorium - Juletema (en slags opera som framføres i Kirka) - Pasjon - Påsketema (likt oratorium, men annet tema) - Kantate - Liten Opera/oratorium/pasjon - Motett - Messe - //Forklaring i artikkelen om Middelalderen//

(De to underste finnes også i renessansen)

__Instrumentalmusikk:__
- Suite - //Forklaring senere i teksten// - Konsert - Et verk bestående av 3 eller 4 satser med solist (en eller flere) og orkester - Sonate - Solist + Basso Continio (3 eller fire satser)

__Andre frie former:__
- Fuge - Rondo - Passacaglia - Toccata - Preludium (Musikk som kommer før f.eks en gudstjeneste) - Postludium (Musikk som kommer etter f.eks en gudstjeneste )

=Opera i Barokken= Operaen begynte sin utvikling i barokken. Temaene for operaen ble ofte hentet fra den greske mytologien. Det var mye tekst som skulle bli fremført,og derfor var det brukt mye monodi. Sangen ble akkompagnert av enkle akkorder, på for eksempel en lutt eller en cembalo. Til dette ble det lagt til en basstemme, en generalbass, spilt for eksempel på en gambe eller en fagott.

Florentineren Jacopo Peri skrev rundt århundreskiftet de første verkene innenfor det man i dag kaller opera og skapte dermed operaformen. Kort tid etter, i 1607, skrev [|Claudio Monteverdi] // L'Orfeo. // Monteverdi blir regnet som operaens far, han var den første betydningsfulle opera-komponisten.

Det første verket Monteverdi komponerte var //L'Orfeo,// som er bygget på myten om Orfeus og Euridice. Dette verket er også Montever dis mest berømte verk, og regnes som den første opera innenfor den tradisjonen som blir forbundet med opera i dag. Det som gjorde //Orfeo// spesiell i forhold til tidligere uttrykk, var at Monteverdi blandet inn andre og mer melodiske former for sang i tillegg til monodien, samt gjorde instrumentalsatsene mer selvstendig.

Monteverdis andre opera, // L'Arianna //, ble uroppført i Mantova i 1608, og er den mest innflytelsesrike og berømte av de tidlige barokkoperaene. Handlingen dreier seg om den gamle greske legenden om Ariadne og Thesevs.

Fransk opera
De store franske operakomponistene:
 * [|Jean Baptist Lully] (1632-1687)
 * [|Jean-Philippe Rameau] (1683-1764).

Engelsk opera
[|Henry Purcell] (1659-1695), kjent for operaen //Dido and Aeneas//.

**SUITE - instrumental**
Suite er en syklisk form som består av flere dansesatser, det kan være så mange satser som helst. Suiten fantes fra før, men ble mer og mer brukt i barokken. Dette er underholdnings- og kunstmusikk.

De forskjellige satsene: - Allemande - moderat tempo 2/4 - Corante - livlig - 3/4 - Sarabande - Langsom - 3/4 - Gigue - hurtig - kan gå i litt forskjellige taktarter

Dansene blir veldig "stiliserte", altså man kan spilleveldig fritt rundt originalen, men det er den gamle dansen som ligger i grunnen.

[|Froberger](1616 - 1667) får ofte æren for å ha utviklet suiten slik som den ble på den tiden. Det var han som grunnla klaversuiten, hvor  han skapte en cembalostil inspirert fra både italiensk, fransk og engelsk musikk.

Man tror sarabanden oppsto i amerika. Man tenkter ofte at dansen opprinnelig kommer fra Aztekerne. De hadde en dans som het zarabanda,som var en slags fruktbarhets dans. Ofte tenker man at denne dansen ble populær blandt de spanske kolonistene, og de tok den med hjem til Europa. Kirken og kongen forbøy den da de fant ut hva den handlet om. Folket bestemte seg like vell for å beholde dansen, men sette ned tempoet kraftig. Dansen kan være vanskelig å skille fra Corant, men coranten har mer gjevn rytme. Sarabanden derimot har mer/flere "markerte" slag.

Froberger - Suite nr. 2 for cembalo: []

Händel - Suite i d-moll (HWV 437): []

**Orkester suiter** slik vi kjenner dem i dag, gir man æren til Bach for. Det Bach gjorde var at han la til flere satser. Han kuttet ut noen av standardsatsene, og la heller til andre satser. Typisk for Bach var at han ofte la på en //overture// i starten av suiten. En overture er et forspill, altså noe som kommer før suiten. Overturer er eneste satsen i barokken hvor man har kontraster (i tempoet) innenfor suiten.

Bach startet altså ofte sine orkester suiter med en //overture.// Videre fortsatte han med en r//ondeu//. En rondeu er sats som går i 4/4 og har ABAB form. Rondeuen stammer fra middelalderen/renessansen, da gjerne brukt med tekst. I bakokken ble rondeuen en instrumentalsats. Etter rondeuen fortsatte Bach som oftest med en //sarabande.// I sarabanden la Bach på så mye mot melodier at den nesten ikke er gjennkjennbar lengre, og man hører ikke noen rytme. Videre la Bach på en b//ourree//. En bourree er en dans som går i 2/2, og som ofte kan minne litt om en gavotte. Etter Bourreen fortsetter Bach med en //polonaise//. En polonaise er en rolig, polsk dans som går i 3/4. Videre kommer det en //menuett//. Menuetten blir mer og mer vanlig utover barokken, og mange suiter får etterhvert menuetter i seg. Menuetten går i 3/4. Til slutt i suiten plasserte Bach en gavotte. En gavotte går i 4/4 og begynner med opptakt.

** Konsert **
En konsert bygger på det //konserterende prinsipp//. Det konserterende prinsipp vil si at det er en eller flere solister for eksempel en cello, en bratsj og to fioliner, og de sitter inni orkester.

Det finnes to hovedformer innen konserten. Disse er Solokonsert og Concerto grosso. En solokonsert er når det er en solist som "spiller mot" resten av orkesteret. En solokonsert består av 3 satser, først en hurtig, så en langsom, og til sist en hurtig igjen. En concerto grosso er når det er snakk om en solistgruppe, og ikke bare en enkelt solist. I en concerto grosso kalles solistene //consertino,// og resten av orkesteret //ripieno//.

Antonio Vivaldi (1678 - 1741) var en viktig komponist innen konserter. Han skrev mer enn 400 konserter for fiolin og andre instrumenter.

= Forskjeller på Renessansen og Barokken =
 * **Renessansen:** || **Barokken:** ||
 * Alle stemmer er like viktige || Ytterstemmene er de viktigste, dette resulterer i monodi ||
 * Melodikk med liten ambitus (omfang, mørkeste til lyseste tonen) || Melodikk med stor ambitus ||
 * Harmonikken er modal (kirketonearter) || Tonal Harmonikk //(Dur og Moll)// ||
 * Akk. = et biprodukt av liniær stemmeføring (melodien først, lagde bare flere og flere stemmer til, slik at det høres fint ut) || Akkordisk harmonikk (Skrev melodi, fant deretter akkorder som passet til melodien) ||
 * Flytene rytme (ikke taktstreker) || Mekanisk puls (//__taktstreker__//) ||
 * Ikke skille mellom musikk for stemme og instrument || //Idiomatisk// (Begynner å lage et skille mellom musikk for stemme og instrument, komponisten bestemmer instrumenetet som spiller det/"stemmen" som synger - skrevet for et bestemt instrument) ||

= Kilder: = [|http://www.wikipedia.org] [|http://www.snl.no] [|http://www.uio.no]

[]

= Bilder: =

http://www.downhilltravel.no/gallery/d/341827-1/opera+roma1.jpg http://icking-music-archive.org/scores/purcell_h/dido/Purcell_Dido_s_Lament.png http://cdn1.ticketsinventory.com/images/last_photos/concert/S/sebastian-bach/tour_dates_2011_sebastian-bach_130288035815.png